Hvordan var talen min?
Du var strålende.
- Lespet jeg? - Du lesper ikke.
Jeg vet det. Det var det som bekymret meg så.
- At jeg plutselig skulle gjøre det. - Nei.
Sarah, du må si hei til de søte små.
Nei. Det er makabert.
Vær så snill.
Nei.
Jeg er glad i deg, men akkurat det gjør jeg ikke.
- Hvis du er glad i meg... - Kjærligheten har sine grenser.
Den burde ikke det.
Du lesper ikke, men du er gal.
Gir du meg et palass?
Jeg har villet gi deg noe i lengre tid.
Jeg syntes det var en perfekt anledning, nå som Marlborough seirer.
Det er en uhyrlig ekstravaganse, Mrs. Morley. Vi er i krig.
Vi vant.
Den er ikke over ennå. Vi må fortsette.
Det visste jeg ikke.
DENNE GJØRMEN STINKER
Ta et stykke brød.
Sally viser deg hvor du kan stelle deg, og så tar hun deg med til Hennes Nåde.
Denne gjørmen stinker.
Man bæsjer i gatene her.
"Politisk kommentar", kaller de det.
Gå inn her.
Stell deg.
Mange takk skal du ha.
Lady Marlborough.
Jeg visste ikke at den nye kloakken endte her inne.
Det er meg, Abigail.
Kjære kusine.
Jeg har et brev fra vår tante.
Og...
Jeg ber om unnskyldning, det var ikke min intensjon å se så...
Jeg falt ut av en vogn.
Og en mann dro i...
Glem mannen.
Brevet fra vår tante.
Venner av deg?
Jeg er lei for det.
Navnet ditt, jente. Hvis vi er i slekt, gi meg navnet ditt.
Gjorde jeg ikke det?
- Abigail Hill. - Hill-familien fra Somerset?
Han som ble gal og brant sitt eget hus til grunnen, ham selv inkludert?
Tapte alle pengene sine på whist.
Ingen inngår veddemål i whist.
Min onkel var enestående i sitt slag.
Jeg ber om unnskyldning for mitt ytre.
Tjenerstaben sendte meg hit. En harmløs spøk, antar jeg.
Og du ønsker...
Jeg hadde håpet du kunne skaffe meg arbeid her... Som noe.
Et monster som barna kunne leke med, kanskje?
Ja, om du vil.
Et palass.
Min medgang later til å tirre Dem, og jeg som trodde vi var venner.
Jeg tviler sterkt på at De ville tatt så feil.
Jeg ertet bare. Jeg trodde De ville forstått det.
Det står seg ikke.
Det vil det, hvis jeg lar det bygges av de beste håndverkere i riket.
Jeg håper det vil stå i hundre år,
som et symbol på min ektemanns tapre seier.
Jeg berømmer Deres ektemanns tapre seier,
men med tanke på den kinkige tilstanden statskassen befinner seg i,
var dette noe dronningen skulle rådført den kongevennlige opposisjonen.
Men da ville det ikke vært slik en herlig overraskelse.
Fitte!
Horatio har gjort det igjen.
Statsminister, vi må snakke om hvem som skal oppsøke franskmennene
- med forslaget til fredstraktat. - Vi trenger ingen fredstraktat.
Vi har jaget dem på flukt.
De kommer til å overgi seg til oss.
Ett slag vinner ikke krigen.
Jeg har sørget for et samlet parti, siden vi landeiere
i bunn og grunn har betalt for hele denne krigen...
Og så takknemlige vi er for det.
...mens byens kjøpmenn har gjort seg rike på den.
Og likevel ser jeg ingen fete, tweedkledde lik på slagmarken.
Vi har ingen penger igjen. Prøver jeg å si.
Franskmennene er tøylet, men ikke beseiret, Harley.
Vi må tilintetgjøre dem.
Få dem til å tigge om fred med knuste hjerter og bøyde rygger.
- Deres hustru er bedårende, Marlborough. - Bedårende, og hun har rett.
Dette kan jeg ikke si meg enig i. Vi må ta dette til dronningen.
Om De kunne være så vennlig å arrangere et møte, lady Marlborough.
Naturligvis.
Jeg er klar for den russiske ambassadøren.
Hvem la sminken din?
Vi valgte å gå for det dramatiske. Liker du det?
Du ser ut som en grevling.
Har du tenkt å gråte? Ærlig talt?
Hva syns du du ser ut som?
En grevling.
Tror du virkelig at du kan møte den russiske delegasjonen slik?
Nei.
Jeg skal ta hånd om det.
Gå tilbake til gemakkene dine.
Takk.
Så du på meg? Gjorde du det?
Se på meg!
Hvordan våger du? Lukk øynene!
Hei.
Mrs. Meg sa at du skal skrubbe gulvet
til hun kan speile det tannløse, feite trynet sitt i det.
Unnskyld.
Du bør kanskje bruke hansker.
Lut er farlig. Det etser.
Sarah!
Jeg er her.
Du der! Hent bandasjeskrinet på hylla.
Dronningen har hatt et giktanfall. Raska på!
Mrs. Meg, konjakk.
Det gjør vondt.
Jeg vet det, min kjære.
Kusine, kjøttet.
Fortell meg en historie.
Jeg kan ikke.
Varsomt.
- Jeg kan ikke. - Jo, det kan du.
Kusine, legg på bandasjene.
Alle andre må gå.
Den første gangen vi møttes. Fortell den historien.
Den gemene Cheever-gutten hadde lagt meg i bakken,
og han holdt meg fast mens han spyttet meg i ansiktet.
Han er fortsatt et svin. Hva skjedde så?
Så hørte jeg lyden av fottrinn.
Raske fottrinn.
Og jeg så et par rosa sko komme løpende mot meg.
Og så forsvant de.
Og så hørte jeg et krakk.
Og så falt han av meg.
Og du tok hånden min og sa: "Hei, jeg heter Sarah.
Du er dekket av spytt. La oss få vasket deg."
Husker du hvordan kjeven hans bare hang der?
Ja.
Du må prøve å sove litt.
Du kan gå.
- Ikke gå fra meg! - Jeg skal ikke det.
- Er du der? - Ja.
Til dronningen. Legen beordret øyeblikkelig administrering.
Det er en sak av ytterste viktighet.
Hun sover.
Vil du jeg skal fortelle legen at du satte dronningens helse i fare,
og la deg smake konsekvensene?
Hva betyr "konse..."
Det betyr at han vil få deg pisket.
Hva gjør du?
Dette er peleatis, en urt.
Jeg plukket litt i dag morges.
Den reduserer hevelser og betennelser. Jeg tenkte det kunne hjelpe dronningen.
Du kan ikke bare valse inn hit.
Hvorfor slapp lakeien deg inn?
Det er ikke hans feil. Jeg løy for ham.
- Statsministeren og mr. Marlborough. - Jeg ville bare hjelpe henne.
Hun led så fryktelig.
Lakei.
Før henne ned.
Si til mrs. Meg at hun skal motta seks slag. Gå.
Det er peleatis, en urt.
Anne, du må konsentrere deg.
Vi samler troppene våre her. Østerrikerne konsentrerer her.
Hvilket land var det igjen?
Du må lytte. Marlborough.
Dette er byen Lille,
som ligger i en dal i Frankrike.
Vi lokker dem dit inn ved å sende en liten styrke.
De tar opp jakten.
Vi angriper i stort antall ovenfra.
- Hør, hør! - Hør, hør! En strålende plan.
Dronning Anne, samtykker De?
Folket vil at krigen skal ende.
Vi vil alle at den skal ende, men det skjer ikke ved ønsketenkning.
Vi kunne bedt om fred, men vi får det ikke.
Det hjelper.
Hva?
Det er noe som lindrer benene mine, det brenner ikke lenger. Hva er det?
Urter, av ett eller annet slag.
Vær så snill.
Hva er det som foregår?
Ta henne på låven, hvis det er det du skal, ikke på kjøkkenet mitt.
Hennes Nåde beordret seks slag.
Stans.
Slipp henne.
Kom med meg.
Du er kanskje for godhjertet for ditt eget beste.
Det er blitt sagt.
Hvilket fører til idioti.
Dronningen har fått noe lindring, så jeg takker deg.
Skaff meg flere av de urtene,
og gå ikke over grensen én gang til.
Min far snakket alltid varmt om deg.
Jeg likte din far.
Han hadde en glødende sjarm.
Som til slutt brant, antar jeg.
Du har falt langt.
Min far tapte meg i kortspill da jeg var 15.
Du mener ikke alvor.
Denne her.
Han var svært oppskaket over det.
Han forsvant inn i skogen
uten annet enn en kjøkkenjente og et dusin flasker til trøst.
Og du dro?
Jeg ville gjøre det rette overfor min far.
Gjelden var til en ballongformet tysker med tynn kuk.
Jeg greide heldigvis å overbevise ham om at en kvinne blør 28 dager i måneden.
Hva skjedde med hånden din?
Enkelte av mine... kollegaer er immune overfor min ynde.
JEG FRYKTER FORVIRRING OG ULYKKER
Grev Stratford, kom ikke til meg med sytingen Deres i dag,
ellers moser jeg det lille hjertet ditt til farse.
Madam Tournee. De skal få gobelin-budsjettet De ba om.
Går De én penny over, tar jeg neglene dine in lieu.
Merci.
Abigail, få et fat østers sendt til den nederlandske ambassadøren.
Ja, Deres Nåde.
Oberst Masham.
Lady Marlborough.
Dronningen ønsker å ri onsdag.
Ja vel, lady Marlborough.
Ønsker De en bit av min nye tjenestepike før De går?
Er anden nødt til å være her?
Raskeste and i byen.
Horatio er en premie verdt å stjele. Han forlater aldri min side.
Hold ham unna meg,
ellers river jeg ut leveren hans og spiser den med en cornichon.
Sjarmerende.
De bør vite at jeg har agitert i partiet mitt.
De forventer at vi kunngjør et fredsforslag.
Vi skal begge legge fram vår sak overfor dronningen.
Ja, hvor er dronningen? Vi har ventet i en time.
- Lady Sarah Marlborough. - Her er jeg.
Må jeg få minne Dem på at De ikke er dronningen?
Hun har sendt meg for å snakke på hennes vegne. Hun føler seg ikke vel.
Hva sier hun?
At Harley er en laps og en idiot og lukter som musa til en gammel, fransk hore.
Jeg tviler sterkt på at du siterer.
Hun har avgjort at krigen skal fortsette.
Hun mener én seier til vil gjøre oss sterkere i forhandlingene om en traktat.
Brevene hennes.
- Og hvordan skal vi betale for dette? - Landskatten skal fordobles.
Dette er galskap.
Krigen vil bli utkjempet på vår egen landsbygd.
Hun stoler på at De og Deres kjærlighet til England vil holde toryene sammen.
- Det finnes grenser. - Deres kjærlighet til landet?
For meg finnes det ingen grenser for den.
Vår siste slant vil gå til å beskytte England, om vi må.
Vår siste mann også?
De døde hoper seg opp, i likhet med naget.
- Eller vedkommer det Dem ikke? - Jeg sørger over dem alle.
I mitt hjerte er et arr for hver og en, og jeg sender min elskede med dem.
Så belær meg ikke om tapet.
En traktat kan spare penger og liv. En seier for alle engelskmenn.
Går vi til dem etter én seier, vil de vite at vi er redde.
Begraver vi enda flere av dem, vil de vite at vi har overtaket.
Dronningen har bestemt seg, Harley.
Jeg er uenig.
Sterkt. Jeg vil ha audiens hos dronningen og legge fram mitt syn.
Legg det fram for meg. Jeg elsker komedier. Har vi kake?
Dette er et avskyelig misbruk av systemet.
Dette er ikke Deres sak.
Mascaraen Deres renner.
Hvis De ønsker å stelle Dem litt, kan vi fortsette dette senere.
De vil måtte betale for det.
Vi har en krig som må finansieres. Hver eneste penny teller.
Kom igjen, gamle ørn. Én seier til.
Må du gni det inn?
En manns verdighet er det eneste som holder ham fra å gå amok.
En dame liker å more seg av og til.
Vi må være forsiktige, Sarah.
Han er en nyttig alliert, men en farlig fiende.
Lån hva du vil.
Takk.
Og takk for ansettelsen.
Jeg har en svakhet for de svake.
Lord Marlborough.
Tiden er inne.
Pass på deg selv.
Vær ikke tåpelig og tapper.
Vær smart og sikker, jeg ber deg.
Det skal jeg.
Vær hos meg i natt.
Jeg må sove sammen med mine menn. Det er det rette å gjøre.
Jeg drømte
at en liten franskmann, dekket av blod...
...bar Marlboroughs hode omkring og matet det med brie.
Han er en flott soldat.
Det vil gå bra.
- Vi vinner. - Selvsagt gjør vi det, mrs. Freeman.
Jeg beklager, Deres Majestet.
Jeg tror jeg ble forkjølet da jeg plukket urter til benene Deres.
- Var det deg? - Abigail.
La oss skyte noe.
Det er synd, egentlig. De er så vakre.
Kast.
Du skyter hull i himmelen.
Kan jeg spørre deg om noe?
Så lenge du har det klart for deg at jeg bærer våpen.
Du har kjempet hardt for denne krigen, og ektemannen din er ved fronten.
Hans liv står i fare.
Hvordan klarer du det?
Det er det rette å gjøre.
Hvis vi ikke gjør det, vil de samle alle tropper og komme hit
og hugge oss alle opp i småbiter innen ett år er gått.
Du har et vennligsinnet lynne og har lidd store tap,
og ønsker derfor trygghet og gunst mer enn noe annet.
Og hvis han dør?
Ofret ikke du fitta di til tyskeren for å redde din far?
Jo.
Det er alltid en pris å betale. Jeg er villig til å betale den.
Kast.
Slapp av og sikt.
Når den kommer inn i synsfeltet ditt, trekker du av.
Kast.
Perfekt.
Jeg skal nok greie å gjøre morder av deg.
Følger du etter meg?
Jeg sa: Følger du etter meg?
Det er De som følger etter meg, sir, i og med at jeg går foran Dem.
Det var deg jeg så forleden morgen, til hest.
Jeg er en tjener. Hvor skulle jeg fått en hest fra?
Kanskje De drømte det?
Kanskje det var deg, og jeg burde se til at du ble avkledd og pisket.
Jeg venter.
Man har tenkt å ri den der, antar jeg?
Hun tenner meg, det er sikkert.
Hun er lady Marlboroughs nyeste.
Sier De det.
Interessant.
Unnskyld meg. Flytt dere.
Deres Majestet. For en glede å se Dem.
De synes å ha bevilget enda mer penger
til avgrunnen, hvilket er denne narrens ærend.
Ja. Vi kommer til å vinne. Sarah er sikker på at vi vinner.
Beskatningen av landeierne.
De aner ikke hvilket raseri De har utløst på landsbygden.
- Virkelig? Er de sinte? - Min kjæreste dronning.
Liker De strømpene mine?
Festlige.
Svært. Jeg forklarte dronningen nettopp at skatten og krigen er et feiltrinn.
Vi bør be om fred.
Harley, du er slik en gledesdreper.
Det er en sak for parlamentet. Et ball er for å danse
og spise disse rullene fylt med pepperrot og hjort.
Har De prøvd dem?
Jeg har vansker med å svelge for øyeblikket. Deres Majestet...
- Jeg vil gjerne lytte til musikken nå. - Jeg elsker den. Jeg må danse.
Stopp!
- Hva er det? - Jeg vil tilbake til mine gemakker nå.
Stopp. Mr. Harley.
Jeg er enig i at jeg gikk for langt med beskatningen for krigen.
- Hva? - Den forblir som den var.
Vi er Deres tjenere, min dronning.
Anne.
Unnskyld.
Det går bra.
Skal vi kjøre fort?
Knull meg.
Abigail, er det ikke?
Ja, sir.
Stjålet en bok, ser jeg.
Man kan bli avkledd og pisket for slikt.
Min herskerinne lot meg låne den.
Skal vi gå og spørre henne?
Nei.
Kom og ta inn kveldsluften med meg.
Så én gang var De en lady, og nå er De intet.
Bare noen smuler fra grovkjøkkenet.
Noe så trist.
Jeg er fortsatt en lady i hjertet.
Uten tvil. Det er viktig å skaffe seg nye venner, er det ikke?
Ja.
Hvis det er det dette faktisk er,
og ikke tilslørte trusler under et dekke av høflighet.
Skal jeg forstå Dem dithen at De er intelligent?
De ønsker noe.
Å knulle meg?
Det overlater jeg til min venn Masham, som er fullstendig fitte-bedåret av deg.
Fortell meg om lady Marlborough, Godolphin, dronningen.
Er noe på gang?
Jeg elsker sladder.
En svakhet, jeg vet det.
Lady Marlborough har vært god mot meg.
Hun reddet meg.
Jeg akter ikke å bryte hennes tillit.
Naturligvis. De står i gunst hos henne.
Men gunst er en bris som skifter retning hele tiden.
Plutselig sover De atter en gang blant en gjeng med sjuskete horer,
og lurer på hvis finger De har i rumpa.
Man kan aldri ha for mange venner ved hoffet.
Jeg trenger en venn, Abigail.
En med søte ører og store øyne.
Jeg blir ofte villedet av den fordreide situasjonen ved hoffet.
Hvilket ikke bør være tilfelle, siden jeg er leder av opposisjonen.
Jeg ønsker simpelthen å vite om eventuelle planer
Hennes Nåde, Godolphin eller dronningen kan ha.
Jeg forråder ikke min herskerinnes tillit.
Se. En gjerdesmett. Så søt.
Går det bra med deg?
Uansett, tenk på det.
Uten hast.
Du må fortelle Harley at du har ombestemt deg med hensyn til skatten.
Er folket virkelig sinte på grunn av landskatten?
De vil være enda sintere når franskmennene voldtar hustruene deres
og planter hvitløk i åkrene deres.
Men toryene må ikke bli fullstendig overkjørt.
Og flere vil dø om vi gjør det.
Det er smertefullt å miste menn, men vi kan ikke være halvhjertede i dette,
ellers vil de se vår svakhet og ta oss, og vi vil miste flere tusener mer.
Dronningen skal ikke ha.
Hva?
Du kan ikke drikke varm sjokolade.
Magen din tåler ikke sukkeret.
- Abigail, gi meg den koppen. - Ikke gjør det.
Unnskyld, jeg vet ikke hva jeg skal gjøre.
Greit, la henne få den.
Og hent bøtte og mopp for det som følger.
Kjør meg tilbake.
Du kunngjør skatten for parlamentet. Jeg setter datoen.
Jeg må fortelle deg noe.
Kom med det.
Mr. Harley oppsøkte meg
og ba meg forråde deg og fortelle ham
hva som foregår mellom deg og dronningen og Godolphin.
Ja vel.
Og hva har du tenkt å gjøre?
Jeg gjør det selvsagt ikke.
Det er ikke selvsagt.
Du kunne fortalt meg dette for å forsterke min tillit til deg,
og likevel jobbe for begge parter.
Jeg har fortsatt æresfølelse, selv om min stand ikke er ærefull.
Om jeg så var den siste gjenlevende på dette gudsforlatte stedet,
ville jeg fortsatt vært en lady.
Du er pen når du er opprørt.
Så mine hemmeligheter er trygge hos deg?
Alle sammen.
Godt.
Til og med din største hemmelighet.
Abigail.
Hvis du glemmer å lade kulen,
fyrer våpenet av og lager lyd, men avgir ingen skudd.
Det er et flott pek. Er du ikke enig?
Jo.
Kanskje vi får bruk for det en dag.
Noen ganger er det vanskelig å huske om du har ladet kulen eller ikke.
Jeg frykter forvirring og ulykker.
Jeg er sikker på at man vil være forsiktige.
Kjøtt, 12 guineas.
Fløte.
Utleggene til fløte er skandaløse.
Bader du i den for å lindre hemorroidene dine?
Nei, Deres Nåde.
Må jeg få undersøke?
Naturligvis.
Perfekt, lady Marlborough, som alltid.
Dronningen. Det haster.
Skal vi avslutte?
Naturligvis.
Sikt mot hellene.
Plenen vil ta av for fallet.
Du bryr deg ikke.
Mrs. Morley.
- Vær så snill! - Nei!
Bli her hos meg.
Nei! Ta deg fri i dag. Det er en ordre.
Noen må holde hjulene i gang.
Jeg er ikke mat.
Du kan ikke bare spise og spise.
Men du er lekker og smaker salt.
La jeg deg på grillen, ville du vært et utsøkt måltid.
Greit.
Jeg kommer til deg i ettermiddag, og så kan vi spille whist.
FOR ET ANTREKK
Opposisjonen ber oss
om å være halvhjertede i denne krigen!
- Det gjør vi ikke! - Hør, hør!
Vi må bære våre sorger,
for England er verdt alt vi er og har,
og vi må lide for henne!
Mr. Harley,
kontroller bermen din!
Jeg kunngjør derfor i dag
at, ved Hennes Majestets...
Det var på tide, mrs. Freeman. Dette jævla benet.
Det er som et monster som angriper meg.
Skjær det av for meg, er du snill?
Jeg tror ikke det, Deres Majestet.
Hvorfor er du her?
Lady Marlborough sendte meg fordi jeg er en ypperlig whistspiller,
og hun er blitt forhindret i å komme grunnet statsaffærer,
men kommer fluksens når hun kan.
Det er min stat.
Jeg er statsaffærene. Sendte hun virkelig tjenestepiken sin?
Deres Majestet, jeg har ikke alltid vært tjenestepike.
Jeg er utdannet, jeg snakker latin, fransk.
Min familie ble utsatt for ulykkelige omstendigheter.
- Jeg er også hennes kusine. - Svært fascinerende, alt sammen.
Du skal uansett gå, og be henne komme hit.
De er nydelige.
De er ungene mine. Slipp dem ut, er du snill.
Hvor mange er de?
Sytten.
I dag er det Hildebrands dag.
Hvilken av dem er ham?
Den der. Sky, men sta.
Kan jeg?
Han liker deg.
Jeg mistet sytten barn.
Noen av dem ble født som blod,
noen uten pust...
Og noen ble værende hos meg i veldig kort tid.
Å, min kjære.
I dag er det Hildebrands dag.
Dagen du mistet ham.
Ja.
For hver som dør, forsvinner en liten del av deg med dem.
Vil du holde meg med selskap?
Deilig kake.
Nam.
Liker du den?
- Deilig. - Ja visst liker du den.
Hallo, Sussy.
Gratulerer med dagen.
Kom igjen. Det er litt til deg også.
Ikke spis foten til mamma.
For et antrekk.
Takk.
Jeg tenkte kanskje det var i overkant.
Har De kommet for å forføre meg eller voldta meg?
Jeg er en herre.
Så voldtekt, da.
Nei.
Nei, De er...
De har vekket min nysgjerrighet.
Og De har vekket min.
Jeg er nysgjerrig på hvordan De ser ut under alt dette.
De er vakker.
Ikke rart at De dekker over det.
Hvem er De?
Ingen vanlig tjenestepike.
En kunne si at jeg har falt langt.
En kunne si
at jeg har som mål å fange Dem.
Jeg tillater det kanskje.
God natt, sir.
Kom De noen vei?
Hun...
Hun bet meg.
Denne parykken er latterlig.
En mann må se pen ut.
Jeg er ikke helt sikker på om hun er enig.
Prøv igjen på din egen måte, min venn.
Jeg ber om unnskyldning for at jeg sendte Abigail i mitt sted.
Hun var svært søt.
Hildebrand likte henne svært godt.
Er det en kanin?
Anne, du er altfor følsom.
Og du er altfor slem og ufølsom, enkelte dager.
Enkelte dager er jeg dog svært kjærlig. La oss fokusere på dem.
Anne.
Du er slikt et barn.
EN MINDRE FORSINKELSE
Det var vel alle voldtektene som var det vanskeligste.
Jeg følte meg overlatt til deres nåde.
At jeg var ingenting.
Du er ikke ingenting. Du er et godt menneske.
Takk.
Du er så vakker.
Slutt. Du gjør narr av meg.
Jeg gjør ikke det.
Hvis jeg var en mann, ville jeg tatt deg.
- Tatt deg. - Det holder.
Unnskyld.
Se.
Få dem til å slutte.
Hva?
Slutt!
Det er nok!
Slutt!
Forsvinn!
Det er en ordre!
Gå!
Jeg vil ikke høre det!
- Deres Majestet? - Nå må jeg hvile.
- Skal jeg... - La meg være!
Gi meg den.
Takk, Deres Majestet.
Hvor er jeg?
Deres Majestet, De er i den vestre forhallen.
Ikke snakk til meg på den måten!
Deres Majestet.
Dumme jente! Hvor har du vært?
Unnskyld.
Kjør meg tilbake.
Kanskje vi skulle danse.
Du gjør narr av meg.
Nei. Jeg tror bare at du kan.
At det ville være moro.
Jeg hadde gjerne villet danse med deg.
Tilbake.
Sammen. Og klikk.
Kast.
Tilbake, fram, tilbake.
Kast.
Av med hodet hennes og av med hodet hennes.
- Kast. - Snurr, snurr.
Stillingen er 12-11.
Du skyter eksepsjonelt godt, Abigail.
Du har vært en god læremester.
Jeg håper du ikke kjeder deg altfor mye sammen med dronningen.
Slett ikke. Og hvis det gir deg litt hvile, er jeg fornøyd.
- Sov du godt? - Som en skutt grevling.
Strålende.
Dronningen er...
...et ekstraordinært menneske...
...selv om det ikke alltid er så åpenbart.
Hun er blitt forfulgt av tragedie.
Hun virker svært elskelig.
Jeg skal ikke belemre deg med det igjen.
- Jeg tilbringer gjerne... - Det vet jeg.
Hun vil bli sint om jeg ikke dukker opp snart.
Det er din tur.
Kast.
Tretten.
Dronningen?
Jeg kommer øyeblikkelig.
Dronningen... sendte bud etter henne.
Jeg har bedt om hummer. Jeg tenkte vi kunne la dem kappløpe og så spise dem.
- Hallo. - Hallo.
Jeg håper du har tre.
Du sendte bud etter Abigail for å gjøre meg sjalu, tror jeg.
Kanskje.
De kommer med hummerne hvert øyeblikk.
Er du redd?
En vollgrav er en elendig idé. Det er altfor gammeldags.
Hummerne Deres, madam. Hvor skal jeg legge dem?
Her.
Hallo. Husker De meg?
Mr. Harley.
De bringer meg alltid ut av balanse.
Så hva har skjedd?
Dronningen og lady Marlborough skal få hummere til å kappløpe og så spise dem.
Vil De jeg skal slå Dem?
Dronningen skal kunngjøre
fordoblingen av landeiernes skatt til parlamentet.
Spøker De?
Jeg tror ikke hun er helt overbevist, dog.
Men lady Marlborough sørger for overbevisningen.
Ja.
Og?
Det er alt.
Hvorfor har jeg på følelsen at dette ikke er alt?
Jeg prøver så godt jeg kan.
Jeg gjør det.
Greit, slå av tårene. Takk. Ha en hyggelig aften.
Må jeg få ordet, med Hennes Majestets tillatelse?
Må jeg få oppmuntre kammeret til å gi et rungende hurra for Hennes Majestet
for den briljante avgjørelsen om ikke å heve landskatten.
- Hurra! - For en fordobling
av skatten ville vært en katastrofe, og åkrene ville blitt oversvømt av blod
i det landsbygden hadde reist seg mot våre venner i byen,
og gjort haugen av våre døde sønner enda større.
Igjen, hurra for vår dronning, for å utvise slik visdom
i å vite hvor grensen går når det gjelder å holde vårt land samlet.
For det finnes ingen mening i å vinne en krig utenlands
dersom vi starter en ny her hjemme.
- Hør, hør! - Hurra!
Jeg beklager avbrytelsen, Deres Majestet.
Ordet er Deres, naturligvis.
Vi ser alle fram til å høre hva De har å si.
Menn bør ikke lure seg innpå kvinner.
Du ser skremt ut.
Jeg er skadet.
Vent!
Kyss meg ordentlig først.
Jeg bestemte meg nettopp for å gifte meg med Dem, Masham.
Jeg kan ikke gifte meg med en tjener.
Jeg kan ha glede av en, dog.
Jeg vet det ville ødelagt deg om du giftet deg med meg.
Jeg skal legge ting til rette for oss.
Tror du ikke vi ville passet godt sammen?
Svært godt.
Jeg framsto som en tosk.
Alle stirret, gjorde de ikke?
Jeg vet det selv om jeg ikke ser det, og jeg hørte ordet "fet". Fet.
- Og stygg. - Anne.
Ingen andre enn jeg ville våget å si det, og jeg gjorde ikke det.
Jeg følte med deg. Han satte en felle for deg. Det er vår skyld.
Jeg visste ikke hva jeg skulle gjøre. Jeg kunne ikke gjennomføre det.
Det er i orden, Anne.
Han var forberedt.
Han antok nok bare at du har bearbeidet henne.
En mindre forsinkelse.
Vi setter en ny dato.
Hva gjør du?
Deres Majestet.
Lady Marlborough ba meg vente på Dem, og jeg var...
Sengen var så innbydende, og jeg ble overmannet...
Av dumhet. Jeg er så lei for det.
Vel, nå kan du gå ut av sengen.
Nok en gang unnskyld, Deres Majestet.
Hva har skjedd med kjolen din?
Ulver.
Benene hennes.
Massér benene mine.
Gjør det veldig vondt?
Uutholdelig.
Smerten.
Marlborough har skrevet.
Han er i posisjon.
Slaget kan begynne når som helst.
Han vil seire.
Selvsagt.
Jeg kan forestille meg at De ikke vil få sove i natt. Jeg kan sitte hos Dem.
Det går bra.
God morgen, lady Marlborough.
Har du sett boken med dikt av denne Dryden-personen?
Det... har jeg ikke.
Nei.
Jeg forstår ikke.
Har du tatt den? Boken min.
Nei.
Jeg tror du er en søt, liten løgner som jeg har tatt skammelig feil av.
Det var ikke min intensjon at dette skulle skje.
Dronningen har en sterk vilje.
Du er ikke lenger i min tjeneste.
Gå til mrs. Meg og si at hun skal finne en stilling til deg på grovkjøkkenet.
Og dersom hun spør hvorfor, skal du si: "Fordi jeg er en troløs, liten tispe."
Ja vel, Deres Nåde.
Det har vært en ære og et privilegium...
Hvis du ikke går nå, sparker jeg, og jeg kommer ikke til å slutte.
Du har blitt fortrolig med Abigail.
Hun har vært så elskelig. Ja.
Det er synd og skam, men jeg måtte avskjedige henne for tyveri.
Hun er en løgner og en tyv.
Du er unormalt taus til å være deg.
Jeg hørte hva du sa.
Hun er min tjener. Hun er ikke avskjediget.
Jeg har gjort henne til min kammerpike.
Hørte du ikke hva jeg sa?
Ja, du mener hun er en løgner og en tyv.
- Ja. - Det gjør ikke jeg, åpenbart.
Du skal avskjedige henne.
Jeg vil ikke.
Jeg liker det når hun stikker tungen sin inn i meg.
HVA OM JEG SOVNET OG SKLED UNDER?
Det er så rart å ligge i dette.
Det er bra for Dem.
Legen sier den vil trekke ut giftstoffene.
Hva om jeg sovnet og skled under?
Bare se for Dem at det er varm sjokolade.
Da ville jeg dødd lykkelig.
Etter at dere var dratt, tenkte jeg: "For en storslagen idé å ty til gjørmen."
For å få all giften en bærer på ut.
Abigail, kunne du skaffe meg noen forfriskninger?
Jeg skulle gjerne, selvsagt, men...
Jeg må være ved dronningens side og tjene henne til enhver tid.
Det er min rolle.
Slik lojalitet.
Så vidunderlig det er når en forsøker å kultivere en ny egenskap.
Ikke plukk på henne.
Mr. Freeman.
Mr. Morley.
Så vakker De er.
Så vakker De er, mr. Freeman.
Men jeg...
Jeg har glemt brillene mine.
Du skal ut på gaten igjen.
Husker du da vi var små og ikke fikk lov til å gå ut i snøen,
og vi åpnet alle vinduene i ballsalen
og satt der mens snøfnuggene bare dalte inn?
Da guvernanten din kom inn, lagde vi snømann og hendene våre var blå.
- Det var slik moro. - Det høres vidunderlig ut.
Så mange ting vi har gjort sammen.
Jeg elsker fortellinger fra oldtiden.
Unnskyld, Abigail, sa du noe?
Jeg sang. En melodi har satt seg fast i hodet mitt.
Vel, der har den jo mye plass.
Lady Marlborough, du er så vittig.
Abigail, du er så elskelig.
Jeg tror jeg skal trekke meg tilbake for aftenen.
Skal jeg gjøre i stand sengen Deres, dronning Anne?
Eller skulle du og jeg begi oss til dine gemakker for litt sherry?
Sherry er akkurat det jeg trenger.
God natt, Abigail.
Ja, god natt, kjære Abigail.
Du nyter dette, gjør du ikke?
Å være den elskede? Naturligvis.
Se deg prøve å vinne meg. Skulle jeg ikke nyte det, min kjære?
Slutt med denne latterlige forelskelsen. Du har lykkes i å få fram det du vil si.
Kanskje jeg ikke prøvde å si noe.
Kanskje det er på grunn av fortiden min,
kanskje hjertet mitt er misformet.
Jeg klandrer min far, naturligvis. Drittsekk.
Jeg må ta kontrollen over mine omstendigheter.
Jeg vil måtte handle på en måte som presser grensene til min moral.
Og når jeg ender opp på gaten og selger rumpehullet mitt til syfilitiske soldater,
vil en urokkelig moral bare være noe jævla tøv som vil håne meg daglig.
Jeg følger Dem ikke helt.
Jeg beklager. Men hysj når jeg tenker.
Håret Deres er så glansfullt.
Det er noe hoffet kommenterer.
- Virkelig? - Ja.
Jeg har bestandig tenkt på det mer som et fuglerede.
Slett ikke.
Lady Marlborough.
Jeg skal lage te til Dem.
- For en herlig idé. Takk, Abigail. - Selvsagt.
Klapp ungene og si hei.
Selvfølgelig.
Du skal holde talen om skatteøkningen for parlamentet i neste uke.
Jeg drømte om mannen i veikanten, han med ett øye.
Hvilken mann?
Vi kjørte gjennom byen.
Han så på meg på en slik måte at blodet mitt frøs til is.
Snilt av deg.
Abigail, tror du folket er sint?
Anne, hun vet ingenting om det.
Vi burde spørre folk. Hente inn folk fra landsbyene og spørre dem.
Det er ikke slik statssaker håndteres.
Folket ledes. Det leder ikke.
Ville du satt Marlborough i en utsatt posisjon?
Han trenger nok en bataljon, og det betyr penger.
Bruk ikke munn mot meg. Jeg er dronningen.
Så oppfør deg som en, for én gangs skyld.
Skal ikke dronningen ri i dag?
Snakk ikke til meg.
Jeg har fundert over vilkårene for vårt vennskap.
Jeg trodde det var ubetinget kjærlighet.
Jeg skaffer Dem audiens hos dronningen hvis De ber henne om en tjeneste for meg.
- Tøs. De... - De vil ikke ha meg som fiende.
Det viser seg at jeg er i stand til å gjøre ting svært ubehagelige.
I likhet med meg.
De er så trettende når De er sånn.
Dronningen har lagt sin elsk på meg,
og jeg skal dryppe gift om Dem i øret hennes,
til hun er gal av hat overfor Dem.
Eller vi kunne ha et gjensidig fordelaktig vennskap.
Jeg teller til tre. Ja eller nei?
Hvis De er så fortrolig med dronningen, hvorfor ikke be om denne tjenesten selv?
Jeg vil ikke at hun noen gang skal tro at jeg vil ha noe av henne.
- Har De tilrådet henne å støtte vår side? - Nei.
Det dreier seg om landets framtid.
Jeg ønsker bare å snakke om min egen sak.
Bryr De dem ikke?
Jeg trodde De sto på vår side.
Jeg står på min side.
Alltid.
Av og til samsvarer den tilfeldigvis med Deres.
Som nå. De får en sjanse til å redde landet.
STANSER INFEKSJONEN
For et fantastisk hell at jeg fant Dem her i hagen.
Vi var ute for litt frisk luft.
De liker ikke krigen, det vet jeg.
Nei, jeg gjør ikke det, men vi må kjempe for det vi kjemper for.
Godolphin and Lady Marlborough later til å ha ringet Dem inn,
slik at De ikke hører noe fra Deres kongevennlige opposisjon.
Jeg blir informert på passelig vis.
Om det var ansikt-til-ansikt, ville jeg trodd det.
- Jeg er ofte syk. - Det er sant.
Dessverre sant.
Krigen mot Frankrike vil ruinere oss, selv om vi skulle vinne.
Vi står i en sterk posisjon nå.
Dersom Marlborough taper neste slag, kunne vi miste alt.
De må være klar over at folket hater krigen,
og de begynner å hate Dem.
Har ikke lady Marlborough fortalt Dem om opptøyene i Leeds?
Nei, det har hun ikke.
- Jeg ber Dem om å ransake Deres hjerte. - Selvsagt.
Ikke lady Marlboroughs hjerte, Deres eget.
Jeg må også snakke med Dem om kammerpiken Deres.
- Abigail? - Jeg mener det er hennes navn.
Det viser seg at oberst Masham har falt for henne. Han ønsker giftermål.
Hun er bare en tjenestepike.
Det er uvanlig og uforståelig,
men sentimental som jeg er, har jeg latt meg bevege til å hjelpe ham.
Hva mener du med at hun ikke er blitt sett?
Hun tok en hest, Deres Majestet. Verken den eller hun er vendt tilbake.
Jeg skal sende ut ryttere.
Nei.
Jeg tror hun prøver å ergre meg. Ikke send ryttere.
- Men i tilfelle hun har falt. - Hun er en ypperlig rytter.
Jeg vet hva hun er. Let ikke etter henne.
Hvor er jeg?
Du er i himmelen.
Det er Gud. Du skal få møte Ham senere.
Jeg må gå.
Det skjer ikke.
Legg deg ned igjen.
Stanser infeksjonen.
Hent lady Marlborough.
Nå! Bring meg til henne!
Finn henne.
Finn henne!
Det finnes ulver der ute, gjør det ikke?
Nei, Deres Majestet, jeg tror ikke det.
Kanskje hun har reist til Blenheim, til palasset sitt?
Det finnes ikke noe palass ennå. Det er bare skog.
Vi burde sjekke i trærne, bare for å være sikre.
Mr. Harley!
Jeg beklager.
Jeg håper vi finner henne, og at hun ikke ligger død i en grøft.
Statsaffærene kan imidlertid ikke opphøre.
Deres Majestet, intet nytt er kommet fra fronten på to uker.
Det er ingen tvil om at Marlborough er i vanskeligheter.
Vi må øyeblikkelig sende en divisjon til hans unnsetning.
Noe som koster en formue, er paranoid, og som kan ende med Gud vet hva.
Vi må vente.
Jeg skal tenke på det litt.
Dette kan ikke vente.
Vi må handle nå.
Er det ikke litt som å komme sent til et selskap?
Hvis selskapet er vellykket, trenger de deg ikke, og vil ikke like forstyrrelsen.
Men hvis det ikke er vellykket, kan du ikke redde det,
og du angrer på at du i det hele tatt tok på deg finkjolen.
Det er ikke som et selskap.
Jeg beklager, Statsminister, det var bare et innfall.
Jeg tror det er som et selskap.
- En perfekt analogi. - Vi venter.
De må ha på seg sine fineste kjoler, så de er klare på et øyeblikks varsel.
Flytt en divisjon til kysten og ha en båt klar.
Abigail.
Jeg er bekymret for at det har skjedd henne noe.
Det er natt. Hun er der ute alene.
Hun er sterk.
- Og det vil gå bra. - Ja.
Hun har reddet meg i hele mitt liv.
Uten henne er jeg ingenting.
Det er ikke sant.
- Du er dronningen. - Jeg er trett.
Det gjør vondt, alt gjør vondt.
Alle forlater meg.
Dør.
Og nå hun.
Hvis hun ikke er død, skal jeg skjære over strupen på henne.
Det kan være hun gjør dette for å såre meg,
få meg til å gå i oppløsning. Det akter jeg ikke å gjøre.
Det går bra. De finner henne.
Jeg bryr meg ikke.
Du er et vakkert menneske.
Du gløder av elskelighet.
Vi skal gifte deg bort.
- Hva? - Masham ønsker å gifte seg med deg.
- Gjør han? - Ja, du har så visst erobret ham.
Det er absurd.
Jeg har ingenting å tilby.
Jeg er en pengeløs tjener. Det ville bety slutten på hans karriere.
Du tenker først på ham? Du er så god.
Jeg er glad i ham.
Ikke slik jeg er glad i Dem,
men nok til å gifte meg med ham.
Jeg skal ikke lyve, jeg ville likt å være lady igjen.
Ja, dette er riktig.
Mens hun er borte.
Hvis vi venter, vil hun vende tilbake og rope og bære seg om det.
Men du må ha dette. Dette er min gave til deg, og jeg forlanger at du tar imot.
Naturligvis. Når...
La oss... Nå.
Jeg, Abigail Hill, tar Dem, Samuel Masham, til min ektefelle.
Jeg, Samuel Masham, tar Dem, Abigail Hill, til min ektefelle.
Det er svært sjenerøst.
Jeg er overveldet.
Skal vi si "spillegjeld", mr. Harley?
Strålende.
Og dere skal få leilighet i den østre fløyen.
- Takk, Deres Majestet. - Takk.
Det er gøy å være dronning av og til.
En kan bare forestille seg.
Du ser feil vei.
Hvor kan hun ha dratt? Sendte du ryttere ut for å lete?
Jeg har allerede fortalt deg det.
Hun vil ha vært syk i flere dager, men hun burde være frisk igjen nå.
Hun dro sannsynligvis tilbake til Southampton.
For å gjøre hva? For å planlegge hva? For å gjøre seg klar?
Jeg er hard som en stein, og dette er bryllupsnatten vår.
Ligg stille.
Nå som hun er borte, er jeg mer bekymret enn da hun var her.
For det er som om hun kunne slå til fra hvor som helst, når som helst,
og jeg vil ikke kunne se det komme.
Jeg må forholde meg rolig.
Hun er borte.
Jeg er gift.
Men jeg må være rede.
Men hvordan kan jeg være rede når jeg ikke vet hvor fienden er?
Mitt liv er som en labyrint jeg stadig tror jeg har kommet ut av,
bare for å oppdage nok et hjørne rett foran meg.
Oppasser, skaff meg en vogn.
Mae sier nei.
Jeg skal dra. Hjelp meg opp.
Mae sier nei.
Så du føler deg bedre?
Er hesten min i live, eller har dere spist den?
Jeg solgte den.
Du står fortsatt i gjeld til meg.
Fra nå av kan du suge for suppa.
Jeg tar 20 prosent.
Du ser snobbete ut. Herrene vil like det.
Har du noen gang sett ti gullsovereigner?
Bare i drømmene mine.
Gå til fontenen i Hyde Park klokken ni om morgenen,
og du vil se en mann som går tur med en and.
Hva skjedde? Er alt i orden med deg?
Den fitta, Abigail, forgiftet meg.
Maria Magdalena her fant meg.
Voldtok de deg?
Nei.
Men jeg er tilbudt innbringende arbeid, skulle jeg trenge det.
Så Abigail står bak dette?
Ja.
Hvordan går det med riket?
Lady Marlborough.
Å, kjære.
Tjeneren er kledd som en lady. Noe så... Besynderlig.
Min kjære venn og kusine,
så godt det er å se deg vende tilbake fra...
Helvete.
Jeg er sikker på at du kommer til å reise gjennom de trakter en dag.
Du har gått glipp av litt av hvert.
Bryllupet mitt.
Det var en enkel affære, men nydelig gjort.
Alle sammen, ut.
Hvis du tilbyr meg te, må du tilgi meg om jeg ikke tar imot.
Jeg har ransaket mitt hjerte, og jeg fant ingen tillit der, og det er min skam.
Jeg kunne ikke bare stå der og la deg ødelegge meg.
Kanskje det var du som lærte meg det.
Men nå er det over.
Jeg har vunnet. Jeg er trygg.
Vi trenger ikke slåss mer. Er ikke det flott?
Hvis du bare vil tilgi meg, kan vi være lykkelige sammen.
Du har sikkert noe sinne du ønsker å uttrykke.
Jeg skal tillate det denne ene gangen.
Gratulerer med din ekteskapelige lykke.
Ansiktet ditt.
Ser det så ille ut?
Hvis jeg var en mann, ville et arr som dette sett kjekt ut.
Hvor har du vært, Sarah? Hvorfor dro du på den måten?
Jeg dro ut for å ri.
Noen banditter angrep meg.
Det tok en stund før jeg fikk ristet dem av meg.
Det stakkars ansiktet ditt.
Du skulle sett dem.
Og du har blitt tatt godt vare på, håper jeg?
Til slutt ble noen menn sendt ut for å lete etter meg, hører jeg.
Jeg var bekymret for deg. Jeg trodde du...
Gjorde du det for å såre meg?
Jeg driver ikke renkespill med deg.
Nei, jeg vet det.
Se på meg.
Jeg sier dette én gang og rett ut, min kjæreste,
du må sende Abigail vekk.
Av hele mitt hjerte, mrs. Morley, gjør det.
Jeg vil ikke.
Hun er en slange.
Du er sjalu.
Du skal gjøre som jeg sier.
Statsministeren og mr. Harley.
Hva er det?
Jeg unnskylder så mye, Deres Majestet, men vi har nytt fra fronten.
Hva har hendt?
Marlborough er klar. Han har utflankert dem.
Han krever at en garnison angriper kysten.
La dem gå i selskap nå.
Ja, Deres Majestet.
Hvilket selskap?
Det skjedde mens du var borte.
Takk, mine herrer. Hold meg informert om utviklingen.
Det er godt å se Dem hjemme og i så godt hold, lady Marlborough.
Du var veldig flink med divisjonene.
Ja, jeg vet det.
Men de to nye kabinettstillingene må forbli hos whigene.
Jeg er dronningen. Ikke prøv å gjøre det du alltid gjør.
Prøv ikke å styre dette, for det kan du ikke.
Jeg vet at Harley har vært i øret ditt, og Abigail i sengen din.
Nok!
Du skal være slik jeg vil du skal være fra nå av. Forstått?
Anne.
Ikke. Nei, ikke gjør det.
Nei, ansiktet ditt skremmer meg! Ikke gjør det!
God natt, lady Marlborough.
LA DEN VÆRE, JEG LIKER DEN
God morgen.
For et underlig syn du er, min kjære.
Det er dog bedre.
Jeg tror jeg blir mer sentimental med alderen.
Jeg trodde ikke du hadde anlegg for sentimentalitet.
Det trodde ikke jeg heller...
Men det er så mye som overrasker meg i det siste.
Jeg begynte å lese noen av de mange brevene du skrev til meg.
"Jeg lengter etter din favn.
Jeg lengter etter heten fra din nakne kropp mot min."
Det er svært intenst, svært eksplisitt.
Jeg trodde jeg hadde forlagt noen av dem her om dagen. Det ga meg litt av en støkk.
Tenk om den jævelen Jonathan Swift fikk tak i dem, for eksempel?
I avisen hans dagen etter.
Det ville vært katastrofe for deg.
Det ville du aldri gjort.
Du aner ikke hva jeg ville gjort for landet mitt...
For deg.
Ødelegge meg? Ville du gjort det?
Jeg vil bruke disse brevene,
med mindre du kunngjør skatteøkningen, endrer kabinettet slik jeg vil,
og kvitter deg med Abigail.
Ønsker du ikke å vite hva jeg har bestemt?
Jeg ønsker å vite at du er fornøyd,
og at ditt sinn vil kjennes lettere når dette er gjort.
Dronningen krever tilbakelevering av nøkkelen Deres.
De skal levere den tilbake og forlate hoffet i dag.
Hvor er hun?
De skal levere fra Dem nøkkelen.
Dronningen vil ikke innvilge Dem en audiens.
Anne?
Jeg leverte fra meg nøkkelen min.
Mrs. Morley, du er sint, jeg vet det.
Jeg er lei for det.
Jeg mistet besinnelsen et øyeblikk.
Bare lukk opp døren.
Vær så snill, bare... Kunne du bare...
Mrs. Morley, lukk opp døren.
Jeg brant brevene. Jeg brant dem.
Gjør som du vil.
Men jeg kommer ikke tilbake.
Forstår du det?
Jeg drar og kommer aldri tilbake.
Dette er Abigails verk.
Hun elsker deg ikke.
For hvordan kan noen elske meg?
Hun vil ikke ha noe fra meg, i motsetning til deg.
Hun vil ikke ha noe fra deg,
og likevel er hun på ett eller annet vis blitt lady, med 2000 i året,
og Harley sitter på fanget ditt de fleste kvelder.
Jeg skulle ønske du kunne elske meg slik hun gjør.
Vil du jeg skal lyve for deg?
"De ser ut som en engel falt fra himmelen, Deres Majestet."
Nei.
Noen ganger ser du ut som en grevling.
- Og du kan stole på at jeg sier det. - Hvorfor?
Fordi jeg ikke vil lyve! Det er det som er kjærlighet.
Jeg har plikter jeg må ta meg av.
Jeg har...
Jeg har, i løpet av de siste månedene, ikke vært fornøyd med regjeringen.
Lord Godolphin har mistet min tillit.
Jeg kunngjør derfor herved at vår nye statsminister...
Skal være mr. Harley.
Godolphin,
jeg takker Dem for Deres tjeneste.
Vi skal be om fred med Frankrike omgående.
Jeg har snakket!
Alle ut!
La den være, jeg liker den.
Speilene blir også her.
Å, Gud. Du tror faktisk at du har vunnet.
Har jeg ikke?
Vi spilte vidt forskjellige spill.
Det eneste jeg vet, er at vognen din venter,
og at tjenestepiken min er på vei opp med noe som kalles ananas.
Skal jeg kjøre?
Kjør.
JEG DRØMTE AT JEG STAKK DEG I ØYET
Gjør det en gang til!
Her er jeg.
Kan du pleie benene mine, takk?
Selvsagt.
Varme håndklær, nå.
Er du full?
Jeg har drukket vin.
Veldig god vin.
De burde ta litt. Jeg skal hente til Dem. Den vil gi Dem lindring.
Nei.
Jeg forstår ikke disse papirene.
Jeg føler meg uvel.
Unnskyld meg et øyeblikk.
Beklager, jeg er uvel.
Legg deg nedpå. Jeg skal ringe etter legen, min elskede.
Tusen takk.
Doktor.
Hva er det som foregår?
De har forhandlet fram en fredsavtale, og har gitt opp alt for mye, selvsagt.
Selvsagt.
Marlborough vender tilbake om en uke.
Harley vil få ham erstattet.
Nå som fred med Frankrike er oppnådd...
Marlboroughs retur til England er nært forestående.
Jeg undres over, Deres Majestet,
om det stemmer at han ikke lenger er leder for våre styrker?
Jeg skal rive føflekken av ansiktet hans. De må stanse det, Godolphin.
Han er en helt som vant oss fred.
Ja visst, men han ville kastet oss inn i en blodig krig
som ville ha ruinert oss, det må ikke glemmes.
Det ville vært lettere å trekke i tråder dersom De var tilbake på hoffet.
En ny æra med fred og framgang, en ny dag,
en dør til framtiden.
Man sparer ikke på metaforene.
Jeg er trett. Jeg skal tenke på det.
Takk, alle sammen.
De har åpenbart valgt å holde detaljene ved Deres oppsigelse for Dem selv.
Jeg skal legge inn en pause i samtalen, slik at De kan rette på det.
Jeg vet lite om kvinner og deres følelser,
men jeg vet de kjæler for sine sår som hylende spebarn.
Godolphin, jeg kjenner et stigende ønske om å se nesen Deres brukket.
Hva prøver De å si?
Deres Majestet, må jeg få bringe på bane temaet lady Marlborough?
Nei, det får De ikke.
En uenighet i et kjært vennskap. Dette må da kunne leges?
Noen sår lukker seg ikke.
Jeg har mange slike.
En bare går rundt med dem,
og av og til kan en kjenne at de fylles av blod.
Et brev.
En unnskyldning av et eller annet slag som åpner for Deres gjenkomst.
Det er grenser for hva man kan gi.
Kanskje hun kunne skrive til Dem, og vi kunne forsøke å reparere
i det minste ett sår i vår dronning?
Kan ikke hindre henne.
Jeg antar at det ikke ville nytte, og jeg ville kastet brevet i ilden,
men jeg kan ikke hindre henne.
"Din... fitte."
"Herregud,
jeg savner deg."
Er du sikker på at dette er all posten?
Leter De etter noe?
Nei, jeg...
Et stykke tøy fra min kusine i Firenze.
Det kommer nok.
"Jeg drømte at jeg stakk deg
i øyet."
Dette kan ikke være alt.
- Det er det, madam. - Ikke len deg over meg!
Skal vi be om et nytt stykke tøy fra din kusine i Firenze?
Kanskje det ble borte på veien eller spist av mus.
Nei, jeg vil bare vite om all posten min er her.
Selvsagt. Lakei, sjekk én gang til.
Øyeblikkelig.
Inkompetent.
"Min kjæreste
mrs. Morley...
Jeg..."
Jeg har et dilemma...
Og du er min aller kjæreste.
Jeg vet ikke om jeg bør snakke om det.
Hva er det?
Jeg vet ikke helt.
Dette liker jeg ikke.
Du kiler denne ukjente tingen inn i hjernen min,
og den vil plage meg med fryktelige alternativer.
Det er ikke fryktelig, Anne.
Det er bare penger.
Penger?
I regnskapsbøkene har jeg funnet
at store summer har gått til Marlborough,
men de samsvarer ikke med styrkenes kvitteringer for utgifter.
Hva?
De er borte.
Skal jeg be om å få dem tilbake når han returnerer?
I det stille, kanskje?
Sier du at Sarah underslo penger for ham?
Det kan se sånn ut.
Rundt 7000.
Det ville hun ikke gjort.
- Det er bare... - Det ville hun ikke gjort.
Jeg kan selvsagt ha gjort feil i bokføringen.
Disse tallene kan være svimlende, og de er omskiftelige som mennesker.
De stemmer som regel overens ved andre eller tredje forsøk.
Det kan være en enkel forklaring jeg ikke kan se.
Vi skal glemme alt om saken.
Skal vi ta barna ut for en tur i parken?
Nei, takk. Jeg må hvile.
Du kan gå.
Faen!
Jeg må legge det tilbake.
Forsvinn.
VENN OG TVUNGET TIL-SARAH
Marlborough er i Southampton. Vi trenger en avgjørelse.
- Deres Majestet, om jeg må få... - Det var veldig lite post i dag.
Ja vel. Om jeg må, situasjonen med Marlborough?
Han stjeler fra meg.
Hva?
Deres Majestet, det er urimelig.
Lady Abigail, hoffintendant,
er det ikke så at de har stjålet fra meg? Skadet oss?
Jo.
Det står der i sort på hvitt.
Hun må ødelegges,
forvist fra deres elskede England.
De er ikke lojale.
De ville skadet oss, vårt land, dronningen.
- Deres Majestet, om jeg må få... - Nei, det får De ikke!
Han skal siktes. De skal forvises.
Jeg har talt. Ut!
Posten er her.
Jeg ble plutselig så lei av England, min kjære.
Kanskje vi skulle reise et sted.
Anne?
Min kjære Anne?
La oss få deg i en stol.
Hvordan våger du å røre ved dronningen på den måten!
- Unnskyld. - Jeg ba deg ikke om å snakke.
Massér benet mitt.
- Du bør legge deg nedpå. - Du snakker kun når du blir bedt om det.
Jeg føler meg svimmel.
Jeg må holde fast i noe.
Tekst: Sissel Drag